Đoković se na teren vraća posle šest meseci pauze zbog povrede lakta desne ruke, a u dvodelnom intervjuu za portal „sport360.com“ otkrio je da ima velike ambicije.
U prvom delu razgovora osvrnuo se na teških godinu i po dana, dok je u drugom istakao da želi ponovo da se vrati na sam vrh ATP tura.
„Lagao bih vas, ali ne bih bio iskren ni prema sebi, kada bih rekao da želim išta manje od prvog mesta i Grend slem trofeja. Znam da sam to činio u prošlosti, dokazao sam sebi da mogu, pa zašto ne bih uradio to ponovo? Prvenstveno, imam veliku želju, a to je najvažnije. Potrebno da stvarno želite nešto, da verujete i posvetite se tome, zato ja jesam. Ali nisam samo ja i to je veoma važno, već i moja supruga, deca, roditelji, braća… Svi su mi velika podrška i daju mi neophodnu energiju“, rekao je Đoković.
Prvi turnir posle pauze biće mu egzibicija u Abu Dabiju, potom nastup u Dohi, pre odlaska na Australijan openu.
„Za sada je plan da igram Abu Dabi, Dohu i Australijan Open. Naravno i sve velike turnire koji slede. Pod znakom pitanja je jedino da ću kasnije nastupiti u Dubaiju ili Akapulku, a nisam siguran ni za Dejvis kup, stvarno ne znam. Sve zavisi kako će lakat reagovati na treninge, a onda i na mečeve. Nadam se da ću ceo mesec igrati dobro i da ću stići daleko na Australijan openu. Ciljevi su uvek visoki, svestan sam šta mogu da ostvarim, ali prvi put imam zadršku jer znam u kakvom sam stanju. Ako me pitate, igrao bih svaki dan, ali želim da postupam pametno. Što se kalendara tiče, on je kao i prethodnih godina“.
Karijere u tenisu mnogo su se produžile – Federer blista i sa 36 godina, a njegovi trener Andre Agasi i Radek Šćepanek igrali su do kasnih tridesetih.
„Mislim da ću ja igrati i duže. Ne želim da postavljam granice. Zašto bismo verovali da kada napunite 30 godina više nećete biti na vrhuncu… Ko to kaže? Džimi Konors je sa 40 igrao polufinale US opena, Federer osvaja Grend slemove sa toliko godina… Verujem da smo tvorci vlastite sudbine i da je naš put ono što mi želimo da bude. Ali šta je to? To je uvek pitanje. Za sada, ja sam srećan i zahvalan što imam porodicu i igram sport koji volim. U takvim situacijama mogu da sijam. Ako bih danas završio karijeru i pomislio da li sam zadovoljan ostvarenim, naravno da jesam. Ali ako me pitate je li to dovoljno, rekao bih da nije. Srećan sam zbog onog što sam ostvario, ali znajući da mogu više, nisam potpuno zadovoljan“.
Zatim je opisao kako izgleda sarađivati sa jednim od najvećih tenisera svih vremena.
„Andre je neverovatan, ima pametan i mudar pristup tenisu i životu generalno. Pomaže mi da steknem drugačiju perspektivu ko sam i šta želim da postignem u tenisu. Ono što me najviše impresionira kod Agasija je njegova mogućnost da izuzetno kompleksne razgovore pretoči u konkretne, precizne informacije koje se kod vas zadržavaju i usmeravaju vas baš u onom pravcu koji je potreban da ostvarite željene ciljeve. Ta njegova osobina je impresivna i Radek i ja mnogo učimo od Andrea. Druga stvar je što se konstantno drži kovanice ‘veruj u sebe’. Traži od vas da budete svesni koliko ste dobri, koje kvalitete posedujete i šta je drugim igračima potrebno da prođu kada igraju protiv vas. Obično smo mi teniseri samokritični kada smo na terenu – prolazimo kroz svakakve situacije, borimo se sa emocijama i često nismo zadovoljni onim što smo učinili. Mislimo da možemo bolje itd. Zato je povremeno potrebna drugačija perspektiva i razumevanje da smo mi samo dvojica igrača na terenu, kao i da posedujemo toliko kvaliteta da se na njih uvek možemo osloniti. Na to me uvek podseća i mislim da je veoma mudro sa njegove strane“.
Timu se nedavno priključio Šćepanek, koji je pre nešto manje od godinu dana „okačio reket o klin“.
„Zadovoljan sam kako smo trenirali u Monaku. Bila je savršena nedelja. Postavili smo ciljeve. I kratkoročne i dugoročne. Razmatrali smo kako da unapredimo moju igru, kako da igram efikasnije sa što manjim utrooškom energije. Radek je bio jedan od najstarijih aktivnih tenisera, tako da zna kako da budete u formi. Andre ima neverovatan, pametan pristup igri i životu i pomaže mi da stvari sagledam iz drugačijeg ugla. Ono što me je zadivilo u vezi sa njim je kako vrlo kompleksne stvari predstavlja u vidu vrlo preciznih informacija. Ono u čemu mi značajno pomaže je samopouzdanje“.
Za kraj, najbolji srpski sportista otkrio je i čime se vodi u životu, posebno otkad je postao roditelj.
„Dopada mi se analogija sveće. Ljudi uvek misle da ne znaju šta je potrebno kako bi promenili svet. Vode se mišlju ‘ja sam jedan od sedam milijardi na planeti, premali sam, ne mogu’. Ali jedna sveća može zapaliti miliona i miliona sveća, bez gubitka sopstvenog plamena. Uvek se vodim time i to me podseća koliko smo moćni kao ljudska bića i koliko možemo da nadmašimo sopstvene mogućnosti. Sve utiče na svakoga. Zato pokušavam da budem svestan svega što radim, kako to utiče na moju decu i mislim da vas to čini još opreznijim i odgovornijim. Roditeljstvo je najbolja stvar koja mi se dogodila u životu. Ne postoji zahvalnost koju mogu da opišem“, zaključio je Đoković.
PARIS, FRANCE - AUGUST 10: Bronze medalist Bogdan Bogdanovic and Vanja Marinkovic of Team Serbia bite their medals on the podium during the Men's basketball medal ceremony on day fifteen of the Olympic Games Paris 2024 at Bercy Arena on August 10, 2024 in Paris, France. (Photo by Jamie Squire/Getty Images)